Översatt av : Mr. Swede
-Kapten Whitlock. -Kapten Whitlock, det är Anne.
Anne Merai Harrison. Någon har brutit sig in i mitt hus.
Jag kommer strax, frun.
Hur mår du, Harrison?
-Kapten? -Är du okej?
-Jag mår bra. -Får jag komma in?
-Kom in. -Tack.
Såg du hur han såg ut?
Ja.
Han var i din längd.
I din vikt.
När jag tänker efter, så såg han ut som dig.
Som mig? Så då såg han rätt bra ut?
Nej.
Förlåt mig, men du är inte min typ.
Så den här... fula mannen.
Vet du hur han bröt sig in i huset?
Genom sovrumsfönstret.
Är det okej om jag kommer in i ditt sovrum?
Ja, kom in.
-Berätta vad som hände. -Okej.
Jag sov...
Men sedan vaknade jag för jag kände något.
Och då såg jag att fönstret var öppet.
Och han stod precis där du står nu.
Precis här?
Är du säker?
Okej, vad gjorde han sen?
Han kom mot mig.
-Mot dig? -Ja.
-Så här? -Ja.
-Sedan tog han tag i mig. -Var?
Här.
-Så här? -Ja.
Men han var mycket starkare än dig.
-Så här då? -Ja.
Sedan slängde han sig över mig.
Hans andedräkt luktade som om han hade druckit, som din är nu.
-Vad gjorde han sen? -Han kysste mig.
Vart då?
Sedan tog han av alla min kläder.
Nej, jag är lite konfunderad. Han ryckte av mig skjortan.
Du gjorde inte mycket till motstånd, eller hur?
Det gjorde jag.
Gjorde jag inte motstånd?
Så då tog du kontrollen?
Vad gjorde du sen?
-Vad gjorde du? -Titta bara.
Berätta vad du gjorde därefter, baby.
Kapten? Du måste komma ner hit-
-vi har trubbel här, det är på väg att gå åt helsike.
-Vad är det, Tony? -Var är du, kapten?
Kan du komma hit? Du behövs här nu.
-Kapten? -Okej, jag...
Tony, jag...
-Jag är på väg. -Nej!
Jag måste åka nu, baby.
Kan vi ta itu med det här brottet i morgon?
-Okej. -Vilket typ av brott?
-Överfall med vapen. -Inbrott.
Vi ses senare.
-Hur mår ni? -Bra, kapten.
-Mathias Lee Whitlock. -Hur är det, Chris?
Har du frukost med alla dina vänner?
Jag borde ha bjudit dig, Chris. Men jag vill inte.
Jag skulle sätta mig. Men jag vill inte.
-Har vi fått ett bord? -Ja, längst bort.
-Matt. -Hej på dig.
Jag är hungrig.
-Trevligt att ses. -Det samma.
Hördu, Chris. Prova på krabban, den är jättegod.
-Jag är allergisk. -Jag vet.
-Hur är det, Charleen? -Bara bra, kapten.
-Vad är klockan? -15.00.
Tjena. Det slut på torkhanddukar igen.
-Hur är det, Chae? -Bra.
-Hamnat på förstasidan? -Det ser ju bra ut, eller hur?
På sätt och vis. På ett konstigt sätt.
Jag tänkte att det skulle vara ett bra tillfälle att gå igenom mitt affärsförslag.
-Costa Rica? -Ja, i en fiskebåt.
-Och stjäla bevispengarna? -Har du skrivit rapport på dom ännu?
-Är det allt? -Japp.
-485.000, får jag röra dem? -Nej, det får du inte.
-Jag vill bara röra dem. -Bort med tassarna.
-Jag kanske tar dem istället. -Då kanske jag skjuter dig, Chae.
Sluta och tänk som en polis i fem sekunder-
-och lyssna på mitt förslag.
Ta bara en tusing och så går ut och festar, och resten har vi som fickpengar.
Bara för att få känslan hur det skulle kännas-
-att vi hade chansen att köpa en båt, om vi hade pengarna till det.
Vi ses om en stund.
Vad tycker du?
Chae. Hur är det?
Hur är det, Alice?
-Jag behöver nycklarna. -Jag mår bra, tackar som frågar. Och du?
Jag vill ha nycklarna. Jag glömde några saker.
Okej.
-Jag går med dig. -Nej.
-Varför inte? -Snälla?
-Jag vill bara gå med dig. -Sluta nu, jag har massor att göra idag.
Jag förstår det. Jag vet att ditt arbete är viktigt för dig.
Ska du börja med det nu också?
Jag går in till det andra rummet och låtsas att ringa. Roligt att ses, Alex.
-Grattis till detektivjobbet. -Tack, Chae.
Glöm det. Glöm det bara.
Även om jag glömde en diamant där, så är det inte värt det.
-Adjö, Matt. -Adjö, Alex.
-Kan du ge mig nycklarna, Matt? -De är på bordet framför dig.
Jag kommer bort med dem sen.
-Vi ses, Chae. -Vi ses.
-Hon ser verkligen bra ut. -Ibland tror jag att du vill-
-att jag ska skjuta dig, Chae. -Vänta lite.
Medicinska undersökningen.
Ja, ja. All right.
Vad är det för jävel som dör vid den här tiden på en fredag?
Några människor kan med vad som helst.
-Ha det så bra, Chae. -Ja, vi ses.
-Nappar det? -Hej.
Jag försöker fånga mig lite respekt.
Jag försöker lura ut vad det är jag sysslar med här.
-Till vilken nytta. -Du glömde din fru.
Det var hon som lämnade mig.
Jag sa till henne häromdagen att hämta sin saker.
-Hur är det med fotbollsspelaren? -Han är och tränar i helgen.
Hela helgen.
Jag sträckte muskeln. Är du okej?
Jodå, jag är okej. Definitivt.
-Du älskar henne fortfarande, eller hur? -Va?
Du älskar henne fortfarande, eller hur?
Ja, det gör jag.
-Det gör du, ändå ska ni skiljas. -Men du har fortfarande din ring på dig.
Chris behöver mig.
-Okej. -Det gör han.
Han är helt vilsen sedan han blev sparkad ur laget.
Jag tycker synd om honom, antar jag.
Kom ihåg det nästa gång han slår dig, okej?
Hallå?
Okej. Visst.
Okej, jag kommer på direkten.
CANCER KLINIK
-Hej på dig, Anne Merai. -Dr. Frieland.
-Det här är min bror, Matt. -Trevligt att träffas.
Ursäkta om ni fick komma hit idag. Jag var upptagen i operationen igår.
Varsågoda.
Det går bra att prata inför honom.
-Det är ingen fara. -Okej.
Då ska vi se... Anne, jag är rädd för att det har blivit lite problem.
Jag fick tillbaka testerna igår.
Cancern har inte gått tillbaka. Den har kommit tillbaka-
-snabbt och har angripit både din lever och lungor.
Hur länge...?
-Det är svårt att säga... -Hur länge?!
5 till 6 månader. Men det kan man inte säga säkert.
Men jag känner ju mig bra.
Det finns en rådgörare här som jag vill att du ska träffa.
Hon är väldigt bra, hon kan hjälpa dig genom den svåra tiden.
Tack för att du kunde komma hit på din lediga dag.
Anne. Vänta.
Ursäkta mig. Du kanske kunde prata-
-med henne om rådgivningen?
Finns det inget som ni kan göra?
Hur är det med alla experimenten som visades i 60 Minutes?
Jag vet inte...
-Men det finns olika alternativ... -Ja?
Ska vi se... cancervaccin...
Strålning, cellgift.
Här, ta dig en titt på de här.
De är mycket dyra, och det finns ingen garanti att de fungerar.
-Är du okej? -Ja.
Varför har du inte sagt något?
Jag är ledsen. Jag är ledsen.
När jag var tillsammans med dig... så glömde jag bort det.
Och jag tänkte aldrig på att jag kunde dö.
Jag förstår det.
De har alternativa metoder, det finns en klinik i Schweiz, och de...
Jag vet. Men mitt blod är smittat.
-Det är 17 % chans att det ska gå bra... -Hela 17 %?
Det är bättre odds på lotteriet, vilket jag måste vinna för att ha råd med det.
Vart ska du gå?
Jag tror inte vi ska fortsätta med det här mer.
-Anne. Anne. -Det var fel av mig att dra in dig i detta.
Du drog inte in mig, jag är en stor pojke.
Jag är döende, Matt.
Jag är döende.
-Tack för blommorna. -Ingen orsak.
Tjejerna på jobbet blev så avundsjuka.
Det var roligt att höra. Men det var inte därför du ringde. Vad ville du?
-Hur är det med dig? -Jag vill visa dig något.
-Chris har väl inte slagit dig igen? -Nej.
När vi gifte oss så skaffade vi en livförsäkring på oss båda.
Men den var bara på 100.000 dollar.
1 miljon står det här. Visste du om det här?
Nej. Jag minns att jag skrev under några papper, men jag-
-visste inte att han ändrade på något.
Det här kan han inte komma undan med, det här är bedrägeri.
Du var ju sjuk, han kan inte...
Nej. Jag fick diagnosen för 6 månader sedan.
Chris ökade summan för 1 år sedan. Precis efter jag flydde 32.
Min mamma var 33 när hon fick cancer.
-Är det Chris? -Ja, han är här.
-Då kan han förklara det här. -Nej!
-Varför inte? -Nej, Matt.
-Det är lägligt. -Nej, det är det inte!
-När är det lägligt då? -Jag vet inte. Snälla, förlåt mig.
Jag var bara ute med soporna.
Skulle inte du jobba dubbelskift ikväll?
Jo, det tror jag säkert.
Hur gick det med mötet hos läkaren i lördags?
-Mötet? -Ja, med Dr. Frieland.
Jag hade inget möte.
-Inte? -Nej.
-Är du säker? -Ja, det är jag.
Jay såg att du gick in till hans kontor.
Han sa att du gick dit med någon snubben.
Nej, jag stannade förbi för att ställa några frågor bara.
-Jaså, så nu var du där? -Jag var där. Jag hade några frågor...
För helvete! Ska du börja ljuga nu igen?
-Jag ljuger inte. -Jo, det gör du?
-Det gör jag inte! -Du berättar inte sanningen!
Hej, Chris. Hur är läget, fotbollsspelaren?
Bara bra, Mathias. Hur är det med dig?
Bra. Judy Anderson ringde, hon såg någon som snokade runt i trakterna.
-Har du sett något? -Nej.
-Din fru, då? Är hon hemma? -Hon har inte sett något.
Du har inte frågat henne, Chris. Hon har inte sagt något om det.
Jag kanske ska fråga henne? Inte för att inte litar på dig, men...
-Hej, Anne. Hur mår du? -Hej. Jag har inte sett något.
-Okej? -Okej. Jag ska bara kolla området.
-Varsågod. -Om du ser något så hör av dig, okej?
-Ja, visst. -Anne?
Ha en bra kväll.
-Då var det klart. -Det var inte nödvändigt.
Mitt namn borde inte stå på ditt hus. Jag köper ett eget om ett par år.
Hej då.
-Kapten Whitlock. -Hej, sötnos. Det är jag.
-Hej. -När slutar du?
Jag tror att har funnit ett sätt att åka till kliniken i Schweiz.
-Okej. -Kan du prata?
-Glöm det. -Nej, ursäkta mig. Jag är ledsen.
Nej, nej. Jag måste ändå åka. Hälsa till henne.
-Hallå? -Är du upptagen, eller kan vi prata?
-Ja, inga problem. -Du måste lyssna på det här-
-det är helt otroligt.
Jag skriver dig som förmånstagare på min livförsäkringen.
Nej, inte mig personligen. Du skriver Living Gift som förmånstagare.
Efter att vi har tagit emot pengarna.
Och du...? Jag menar Living Gift, får alla pengar om jag dör?
Som förmånstagare, ja. Vi tar hand om hela summan.
Så ni tjänar på om hon dör? Är det lagligt?
Vi skulle inte finns om det inte vore det.
Hur mycket får jag?
Jag vet att summan beror på hur länge jag har kvar att leva.
Kan du uppskatta på något ungefär?
-750.000 dollar. -Jag vet.
Även om de måste utföra medicineringen flera gånger-
-så blir det pengar över för oss att resa någonstans.
Till festivalen i Key West?
-Nej. -Någonstans i Västindien?
-Nej, Europa. -Europa?
Ja! Eller Afrika.
Jag ska vinna den här fajten.
Titta bara.
Hördu! Hjälp till här.
Akta dig nu. Snubbla inte.
-Prata med mig, Anne. -De låter mig inte ta försäkringen.
-Living Gift? -Ja.
-Då går vi till någon annan köpare. -Jag kan inte, det är bara två dagar kvar.
Vad menar du?
Förmånstagaren kan inte ändras efter ett år, och det är om två dagar.
-Tja, vi kanske... -Det är för sent!
-Lyssna på mig. -Nej, nej, nej.
Det finns inget vi kan göra.
Gå bara, Matt. Gå din väg.
Vad fan är det? Alex kan välja ett nytt ställe.
Jag vet inte.
Då är det slut? Om det inte finns något kvar så hon kan komma tillbaka.
Se om hon har känslor kvar. Sist jag såg henne hade hon inte det.
-Du får börja runka. -Jag tror du har fått tillräckligt.
Jag försöker bara hjälpa dig.
Jag tror att en av dina kunder har fått för mycket att dricka-
-jag måste nog rapportera det, Elaine. -Vi ses i morgon, Chae.
Vi ses i morgon.
Fan. Här får man kämpa för att inte dricka under arbetstid.
-Vi ses. God kväll. -Ta det lugnt.
-Låt mig bjuda på en till, kapten. -Nej. Det är bra, Chris.
Det är ingen muta, bara en öl. Två av det han drack.
Visst.
Jag vill fråga dig en sak.
Kvällen du var ute och letade efter den där smygtittaren...
Såg du någon då?
Nej, det gjorde jag inte.
Jag fick en känsla när jag kom hem-
-att Anne var tillsammans med någon. -Jaså?
Ja, och jag tror att han smög ut bakvägen när jag kom hem.
Nej, jag... jag såg ingen.
Men jag ska säga dig, att nästa gång den lilla fittan är där.
-Den lilla fittan? -Ja, visst.
Han ilade ut bakvägen så fort han hörde min röst.
-Ilade? -Ja.
Jag kan respektera en man när han har ballar nog att konfrontera mig.
Och säga att: Jag sätter på din fru.
Den här killen kanske inte vill något annat än-
-att berätta att du är en kass make, och att du inte förtjänar Anne.
Han kanske inte vill något hellre än att gå fram till dig och säga:
Chris... jag sätter på din fru.
Som fan!
Kanske din fru förtjänar det?
Då skulle jag respektera honom iallafall.
Om han skulle göra det, så skulle jag gå fram till honom och säga:
Om du kommer nära henne igen...
Så ska jag döda dig.
Oj, Chris, oj.
Missuppfatta mig inte nu, Chris. Men som polis så kan jag-
-inte låta dig gå runt och hota andra till livet.
Om du menar allvar, så är det min plikt att göra något åt det.
-Menar du det? -Det stämmer.
-Tack för ölen. Och för pratstunden. -Tack för att du lyssnade.
Hälsa till Anne. Om du kan.
-Har du väntat länge? -Hej.
Ursäkta för gårdagskvällen.
Okej.
Du är säkert arg på mig.
Gud, jag brukade älska att komma ut hit med dig.
Jag kände mig som en nybörjare när jag var här med dig.
Det var du också.
-Det är du fortfarande. -Sluta nu va.
Här.
-Vad är det här? -En gåva
-En gåva? -Försäkringsbrevet.
"Livförsäkring" "Formulär till förmånstagare."
"Mathias L. Whitlock". -Mig som förmånstagare? Lägg av, Anne.
Jo, det kan du. Köp den där fiskebåten som du och Chae alltid pratar om
Visst, visst.
Här.
-Nej, jag åker i morgon. -Va?
Jag lämnar stan i morgon, och...
Jag måste härifrån, jag måste bort från Chris.
Jag behöver lite lugn och ro.
-Kapten Whitlock? -Ja, vad kan jag stå till tjänst med?
Det gjorde du precis, kompis.
"11:e rättsliga beprövningen i Dade, Florida - Familjedomstolen."
Alex, Diaz-Whitlock Mathias Lee Whitlock
Petitionär/fru
-Hur är det? -Bra.
Ta den här och möt mig vid mitt hus.
-Vad är det för något? -En gåva till dig.
Schweiz.
-Va? -Det är pengar.
Vadå för pengar?
Drogpengarna?
Nej, nej, nej. Herregud!
-Om de vill ha tillbaka dem? -Enligt lagen får de inte det.
Pengarna måste stanna hos oss efter tills rättegången är över.
Och det kan ta flera år.
-Men, men... -De tror att jag har lagt dem-
-i ett kassaskåp under tiden. Vilken tid kommer Chris hem?
-Runt halv 12. -Okej.
Gå tillbaka till ditt hus, packa en väska och-
-möt mig hemma hos mig klockan 23:00.
-Är du okej? -Ja.
Vi ses senare.
Anne?
Tjena.
Vad gör du här?
Barbara, blev förbannad över något, så jag håller mig undan ett tag.
Hördu, hördu...
Såg du någon komma förbi här?
-Nej. -Är du säker?
Okej.
-Spring ner till baren. -De serverar inte mig längre.
-Gå till baren och säg att kapten Whitlock sa att det är okej.
-Det är det första stället Barbara letar på. -Säg till dom att det är okej.
-Hon kommer inte att leta där. -Jo, det gör hon! Kan jag få mina cigaretter?
Vi behöver mer slangar!
Kom igen, kom igen! Spring!
De säger att elden är för het, så vi tar den från baksidan.
Stanna där ni är!
Är du okej, Mathias?
Jag vet att det måste vara tufft.
Jag tar med en kopp kaffe till dig.
Var det en olycka?
Jag vet inte. Kanske.
Dom här propantankarna exploderar inte utan orsak.
Det var ett riktigt inferno. De stackarna hade inte en chans.
Är du okej, kapten?
Kapten?
Vad gör du här?
Jag är mordutredare, och jag har två döda kroppar här.
-Vad hände? -De tror att propantanken exploderade.
-Vet du vilka de är? -Jag tror att det är "vilka de var".
Visst, Chae.
Mathias, kolla in det här.
Det är definitivt mord.
Nej, det är mord. Med största säkerhet.
Det tror jag med, det är bättre att jag är kvar här.
Det är ett dubbelmord, och då måste vi ta över det.
-Kapten. -Ja?
Judy Anderson's mamma hälsar på från Orlando, Judy ringde igår och sa att-
-hennes mamma hade sett någon som smög omkring här.
Jag kollade men såg inget. Kan det vara de misstänkta?
Jag pratar med henne. Åk tillbaka till kontoret du.
De vill att jag ska ta hand om under- sökningen de närmaste 24 timmarna.
Och jag behöver din hjälp med att visa vilka de kände och så vidare.
En guide?
-Ja. Är det okej? -Okej, inga problem.
-Säkert? -Inga problem.
Du kan väl berätta lite om Harrison's på vägen tillbaka-
-och sedan kan vi ställa upp lite saker hos dig.
-Okej. -Bra.
Matt, jag är hemskt ledsen att vi behöver träffas på det här viset
Vad menar du?
-Först med papprerna och nu det här. -Skiljsmässopapprena?
-Jag borde nog ha ringt innan. -Det hade varit bättre.
Jag vet.
Det har varit 8 månader, är det inte på tiden att vi har ett riktigt avslutande?
Jag vill helst inte prata om det.
Tack, för att du öppnade dig.
Ska vi prata lite om Harrison. Var det någon som vänstrade?
Inte vet jag, finns det någon som är lyckligt gifta nu för tiden?
Okej, det är meningen att du ska sluta 11:30.
Precis, Mr. Harrison.
Så du vet inte om han arbetade då? Vänta lite.
Visste du att hon jobbade som tandhygienist hos en Dr. Shider?
-Gjorde hon? -Ja.
-Jag ska åka dit, ska du med? -Okej.
Okej, tack.
Sa hon upp sig igår?
På sätt och vis. Anne Merai hade en obotlig cancer.
-Hade hon? -Ja, men hon ville hålla det tyst.
Nåt annat som du kan berätta, Dr. Shider? Någonting alls?
Jag tror att hon hade en affär.
Sa hon att hon hade det?
Vi brukar inte prata mycket, bara det vanliga man pratar om.
Men jag fick den känslan.
Ibland när hon pratade i telefon så pratade hon väldigt tyst.
Viskade?
Såg du honom eller sa hon vem det var?
Nej, nej.
Men han hade klass. För en vecka sedan fick hon en bukett med rosor från Rosie´s.
Det var vackert. Minns du det, Bruce?
Jag träffade hennes man en gång, men han är inte den typen som skicka blommor.
Rosie? Hej, kapten Whitlock.
Vi vill kolla om det skickades blommor till Anne Merai Harrison förra veckan?
Till hennes kontor.
Ja, Harrison. Kolla om ni gjorde det.
-Chris Harrison. Hennes make. -Hennes make.
Okej, tack för hjälpen Rosie. Det var allt. Tack, Rosie.
Om ni vill ringa ett samtal...
Är du färdig?
-Jag tror det. -Okej, tack för hjälpen.
-Inga problem. -Tack.
Dr. Shider, om du kommer på något annat så här är mitt kort.
Gör inte sådär mot mig, Matt. Du visste att jag inte var klar.
Förlåt mig.
Dr. Shider gav mig namnet på Anne Merai's doktor.
Jag ska ta reda lite mer om hennes cancer.
Du kan släppa av mig vid stationen.
Du gillar inte att vara tillsammans med mig, eller hur?
Nej, men det finns ingen anledning för oss båda att åka dit.
-Vad har du som är så viktigt? -Inget, men jag har ett jobb som polischef.
För personalavdelningen, Matt.
Det är problemet mellan oss två. Du tycker att ditt jobb är viktigare än mitt.
-Det har jag aldrig sagt. -Jag vet att du inte har det.
Jag vet att du inte säger det rätt ut, men man får den uppfattningen.
Det var därför du ville åka till Miami, så vi kunde vara närmare till ditt jobb.
Verkligen? Och du tyckte inte att jobbet stal för mycket tid från oss?
-Jag hade inget problem med det. -Inte?
-Hittar jag bara på nu då? -Kanske det, vem bryr dig?
Är det orsaken varför du inte följer med? Är det din dejt som sökte dig?
Det är från en av mina fyra poliser, och det här är en sökare.
-Kan du se dem på den? -Det stämmer, det är en GPS.
Den sparar in en massa onödig tid i jakten på dem.
-Om vi skulle röra oss, så kan man se det. -Ursäkta.
Ingen fara, om vi flyttar på oss så markerar den det.
Vad bra. Kan vi inte åka till doktorn så kan jag se hur den fungerar?
-Okej. -Okej.
Tack.
Jag ska gå på toaletten, vi ses därinne.
-Hej!. -Kan jag hjälpa till?
-Ja, jag söker Dr. Donovan. -Han håller till på 3:e våning.
-Tack. -Ingen orsak.
Anne Harrison hade inte cancer.
Är du säker på det?
Anne Merai har varit min patient sedan high school.
Om hon skulle ha cancer så borde jag ha vetat det.
Jag förstår det inte.
Hon kanske har varit hos en annan doktor?
Hon var nyss här för sin årliga kontroll, när hon kom tillbaka för 2 månader sedan.
Och hon var frisk som en nötkärna.
Och när jag tittar här, och... Vem sa att hon hade cancer?
Ursäkta mig.
Kan jag hjälpa till?
Ja, jag letar efter Dr. Frieland.
Du tittar på honom.
-Är du Dr. Frieland? -Ja, det är jag.
-Ett ögonblick, jag har en kille här... -Är du säker, är det ditt kontor?
Det har det varit i tio år.
-Okej, okej. -Jag får ringa tillbaka.
Har du en patient som heter Anne Merai Harrison?
-Jag kan inte berätta det för dig. -Jo det kan du, var hon en patient till dig?
-Var hon en patient eller inte? -Du måste förstå...
Var hon din patient eller inte?
-Nej, jag har ingen patient vid det namnet. -Är du säker?
Ja, jag är säker. Mycket säker.
Ja, jag vet det.
Okej, jag är hemskt ledsen.
Är det din penna?
-Penna, ja det är det... -Använder du den ofta?
-Nej, inte så ofta. -Har du något emot att jag tar den?
Nej, du kan ta den. Visst. Den är din.
Ta den du. Du får den.
Visst.
Det vet jag. Vänta lite.
Har du varit på kontroll, eller?
-Nej, det är bara dåligt kaffe. -All right.
De måste sluta att dra benen efter sig, vi måste ha telefonlistorna nu.
All right. Tack.
-Är du okej? -Ja.
Då mår vi alla bra. Fantastiskt.
-Hur verkar det här, frun? -Har du redan fixat näsan? Vackert.
Hallå, kapten!
Hej.
-Hur är det, Judy? -Bra, tack. Med tanke på...
Alex, vi har ett ögonvittne här.
Fru Anderson, detta är detektiv Whitlock. Fru Anderson har beskrivit...
Vi jobbar så mycket vi kan på det.
-Kapten? Jag sa att Judys mamma hade sett några som smög omkring?
-Gjorde du? -Ja, vi har gjort en skiss på den misstänkte.
-Det är det som är meningen. Bra jobbat. -Kapten! Kolla här.
-Det är en skiss på han som smög omkring utanför Harrisons, kolla här.
-Ja. -Kommer du på något?
-Hej, Tony. -Hej.
Nej, jag menar, nej.
Det ser ut som honom.
-Som vem? -Som honom.
-Som mig? -Ja, du.
Mamma! Det är han som är poliskapten.
Var han svarthyad, frun?
Ja, det var han. Vänta lite. Kanske, kanske honom.
-Kanske... -Fru Anderson, tack så mycket.
-Jag är hemskt ledsen. -Jag förstår, det är ingen fara.
Ingen fara, vi jobbar på det, okej? Jag behöver prata med dig.
Snälla du. Sluta nu.
Kan du skicka upp det här till Miami åt mig.
-Och lämna det till detektiv Gisson. -Gisson?
Ja, Gisson. Du ska få hans nummer.
Säg att jag behöver fingeravtryck från den, så fort som möjligt.
-Är det för det här fallet? -Ja.
-Ursäkta mig, kapten? -Ja.
-En agent Stark från DEA söker dig på linje 1.
-Vem? -Agent Stark, det gäller Scarcetti-fallet.
-Tack. -Visst.
-Kapten Whitlock. -Agent Stark här, från DEA, hur är det?
-Fullt upp. -Samma här.
Jag förstår att du har bevisen i Scarcetti-fallet.
Bra, det gör dig till min bästa vän.
Jag skickar några agenter i eftermiddag för att hämta pengarna.
Det skulle han används förra året i en uppgörelse med Paulo Esteban.
Om serienumren är lika med dom vi har, så kan vi binda Esteban till Scarcetti.
Det här är högsta prioritet, med de här bevisen så tror jag vi kan ta båda två.
Ta både Esteban och Scarcetti, och först och främst...
Kan inte jag ringa dig i morgon så kan vi lura ut hur vi kan...
Det här skulle egentligen varit klart i förrgår.
Vi ska till rätten i nästa vecka, och jag vill...
Beviset måste väl stanna hos mig tills rättegången är påbörjad, eller hur?
Lyssna på mig nu, kapten. Jag ringde inte för att-
-få lagen uppdaterad, okej? EUA måste kolla alla-
-serienummer på pengarna, och det är vad vi kommer att göra också.
När jag lägger på om 10 sekunder, så kan du börja skriva ut alla bevispapper.
Och sedan är mina män mer än nöjda att skriva under dom när dom kommer dit.
-Är det uppfattat? -Ja.
Det har redan gått 10 sekunder.
-Är du okej, kapten? -Ja, ja, säg till-
-att Gisson att jag behöver fingeravtrycken väldigt fort, okej?
-Om det är så bråttom kan inte Alex... -Nej, det behövs inte.
-Gör bara vad jag sa till dig. -Ursäkta, men jag tänkte bara att om hon...
Gör det nu!
-Okej. -Ursäkta mig så mycket.
-Åk dit och ring när du vet något, okej? -Uppfattat.
Nej, jag har redan väntat, när kan jag ringa tillbaka?
Okej, tack.
Här har du.
Hur länge ska det ta att faxa över en jävla telefonlista?
Vet inte, jag ringer dom igen.
-Jag tror vi har något här, Alex. -Vad?
Det passar med bankboken som jag kollade.
-Var detta det enda du hittade? -För tillfället, men det är en ny registrerad.
-Vad står på? -Hej.
Det verkar som om dom har en livförsäkring, det är ett möjligt motiv.
Det enda är att det finns en uppsjö av dessa försäkringsbolagen.
-Precis. -Tänker du kontakta banken?
Visst, vill du att jag ska kolla upp det?
-Gärna. -Okej.
Återbetalning av livförsäkring
Nej, de kan inte kolla upp det på minst en halvtimme.
Ring när du hör något.
T?
-Fy fan! -T?
-Matt, du skulle ha sett hyllorna på tjejen... -Ring mig sen, T.
-Är det mina telefonlistor? -Nej, det var ett fax till mig.
-Varför får jag inte mina fax, Baste? -Hon sa att hon hade skickat dem.
Och vem är hon?
-Fröken White. -Och vem är fröken White?
Hon är chef där, jag har pratat med henne förr.
-Ring tillbaka till henne, de finns inte här. -Jag pratade med henne precis.
-Vi har kontrollerat. -Men hon sa att hon hade skickat det...
Ring tillbaka och säg att vi väntar här vid faxen till vi fått det.
Visst, chefen. Med nöje.
White?
Det här är detektiv Baste igen.
Vi pratades vid om några telefonlistor.
Jag har inte fått dem ännu.
Vadå skickat dem?
Jag tittar på den jävla faxen och de är inte där!
Jag går bort till faxen nu, och om jag inte har fått något om 30 sekunder-
-så kommer jag att prata med din överordnare. Är det uppfattat?
Är det uppfattat?
-Kan jag få låna din dator en stund? -Om ett par minuter.
-Jag har fått några mail som jag vill kolla på. -60 sekunder.
-Kapten, jag... -Jag höjer inte min röst!
Whitlock, Mathias L. Polisen i Banyan Key
-Har du skrivkramp? -Nej, jag jobbar bara på min rapport.
På vadå? Någon som har gått mot röd gubbe?
Ja, det stämmer, och någon som har urinerat på trottoaren eller spelat boll.
Jag vet att det är ett litet kontor, men det är mitt kontor.
Faxet är på väg. Alex?
-Är det rätt? -Ja, det stämmer.
Fan, pappret är slut.
-Skojar du. Kan vi få lite papper, Charlene? -Någon som har papper? Papper, tack.
Ingen som kan fixa lite papper?
Då är det bara att trycka på start.
Nu kommer det.
Vi brukar ha lite problem med den här maskinen.
-Nej, den funkar. Tack ska du ha. -Okej, om ni kan ställa er där...
Okej, du ska vi se.
Så där ja.
"Start"
Där ja.
Det går inte att läsa. Säg till att de får faxa det en gång till.
Nej, det är okej. Det är bara färgpatronen. Jag kan läsa det.
-Nej, jag vill ha ett fax till. -Det är okej.
Det står Barry Thomas, en vän till Chris från high school. Honom känner jag till.
-Det där är Will Blount. -Är det okej?
Ja, det är okej.
-Det här är Frank Rose. -Frank Rose.
Nej. Alla lådorna ska till Miami.
Sista samtalet var till American Airlines, klockan 8:30.
-Hej. -Jag har en överraskning till dig.
Dom var redan döda innan de blev till kol.
-Va? -Båda två?
Det fanns inga tecken på rök i deras lungor.
Varför? Om de levde när det brann ner skulle deras lungor se ut som mina.
-Alex, här är listan på mobilsamtalen. -Mobil?
Ja, de fanns i en annan databas.
Banyan Key, Banyan Key, 00:34.
3055550199?
-Vilken tid såg farmor den där snokaren? -Direkt efter Jay Leno.
-Och när är det slut, 00:00, 00:30? -Hallå?
Ja, ja. Det är en dålig linje.
-Då ska vi se. 3055550199. -Ett ögonblick.
Ringsignal/Vibrator -Kom igen, kom igen!
Mottaget samtal från Polisstationen.
Ja, jag ska se om jag kan få fram det nummret.
Röstmeddelande Röstmeddelande av
Abonnenten går inte att nå för närvarande.
Var vänlig försök senare.
Nej, jag har det inte.
Vem det än är så verkar han jobbar i Banyan Key.
-Hur får vi reda på vems telefonen tillhör? -Okej, jag...
Fråga bara, finns det någon som bor i Banyan Key?
Vi hörs av senare.
Alex? Jag dagdrömde lite, vad var det för nummer?
5550199.
0199?
-Är du säker på att det inte är 1099? -Chae, det är 0199.
0199, det var underligt. Det är ju mitt nummer.
-Ditt? -Ja.
-Kände du honom? -Ja, jag hjälpte till som-
-läkare vid fotbollsmatcher. Vanliga skolgrejer.
Ringde du honom igår kväll?
Jag... jag minns inte.
Jesus, det gjorde jag.
Alex, förlåt mig, jag ringde för att höra om han ville ta en drink.
Jesus, förlåt mig.
Är det dina vänner?
Nja, det kan man väl inte säga, han är mer som en polare-
-som man har när man behöver någon att ta en drink med.
Jag är ledsen, jag hade nämnt det tidigare, men jag glömde bort det.
Ja, det borde du ha gjort. Du skulle ha sagt det på plats, Chae.
Jag är hemskt ledsen. Jag minns inte mycket från igår kväll.
Jag bråkade med Barbara, jag var inte i bästa form, okej?
Du kan höra med bartendern, jag var där till dom stängde.
Jag vinglade hem och somnade bredvid min fru, och tro mig, jag rörde-
-inte på mig förrän jag fick samtalet att komma ner till brottsplatsen.
Jag vill ha en rapport på det.
Det kan jag göra direkt.
Vad är det med er? Ni ser ut som ni har varit på begravning.
-Vad fan handlade det där om? -Jag låg med henne.
Jesus!
-Så det var du...? -Nej, det var en påhitt från deras sida.
De satte dit mig, de hade planerat alltihopa.
En plan? Vadå för plan?
Jag gav dem pengarna från Scarcettifallet.
Herregud!
Hade du gett dem till mig om vi låg med varandra?
-Vet du var pengarna är? -Nej.
Jag som trodde jag hade problem med kvinnor.
Du kanske bara ska berätta det för henne.
-Vem då, Alex? -Javisst.
Är du galen? Jag berättar inte det för Alex.
Se vad dom har emot mig. Motiv.
Anne Merai skrev mig som förmånstagare och jag hade en affär med henne.
Oportunidade och ett ögonvittne såg mig utanför huset kvällen det exploderade.
Något mer du vill veta?
-Alibi? -Ensam hemma.
-Inte bra. Nu kan du byta dig mobilnummer. -Vilken tur. Även om Alex vill tro på mig.
Så är det är för mycket bevis emot mig, så hon måste anmäla mig.
Du har rätt. Och det skulle förstöra alla chanser att bli ihop med henne igen.
-Som läget är nu så är det väl ganska nära skilsmässa.
Vad pratar du om?
Jag kan bli åtalad för mord.
Jag säger bara att hon är en pärla, Jag fattar inte vad du tänkte på. Glöm det.
Ska jag göra det?
Tycker du inte att underhålla lagen är nog?
Jag är het!
Kapten Whitlock.
De har kollat fingeravtrycken och de är från en Paul Cabot.
Han har tydligen suttit inne innan de fick hans fingeravtryck från en databas.
Har du en adress?
Ja. Heathrow 36.
Kom igen.
Skynda på.
-Vill du ha en öl? -Nej, tack.
Oj, oj, oj!
-Titta vad spindeln glömt i sitt nät. -Vad har du hittat?
Verkar som han har jobbat på sjukhuset, men i dom sysslorna jag har.
Paul Cabot - Vaktmästare - bårhuset. Det var som fan.
-Nu sticker vi. -Jag ska hämta ölen.
-Kom igen, Chae. -Vänta, jag ska hämta ölen bara.
Det är bättre med en öl i handen, än två i kylen.
Miami Int. Flygplats - Banyan Key Vad gör du?
Matchen är snart över. Nu är det dags att göra något.
Jag har c:a 10.000 på banken, vi kan åka till Costa Rica och titta på båtar.
Tror du att det är kört för mig?
Jag uppskattar erbjudandet, jag jag vill inte fly.
Nej, jag hade tänkt att köra dig dit.
Där fick du mig.
Kör tillbaka till stationen.
-All right. -All right.
-Hej, hur är det? -Hej. Vi har försäkringsbolaget i telefon.
Okej, den livförsäkringen motsvarar 1 miljon dollar för en Anne Merai Harrison.
Gud, var barmhärtig mot mig.
-Vem är förmånstagaren? -Ett ögonblick, så ska vi se.
Nu ska vi se, det verkar som förmånstagaren är...
Chris Harrison, hennes make.
-Tack för hjälpen. -Ledsen att jag inte kunde-
-vara till mer hjä... Vänta lite här.
Vänta lite. Det finns en meddelande här.
Det verkar som de ville byta förmånstagare förra veckan.
Så hon ändrade den?
Ja, och hon gjorde det så finns det inte i systemet ännu.
Okej, betyder det att...? Det är på posten...?
-Kanske det, eller i väntan på att behandlat. -På att bli behandlat, självklart.
-Kan du ringa upp för mig? -Jag tror de är ute på lunch.
-Ska jag ringa tillbaka om 30 minuter? -Visst, varför inte?
-Okej.
Det här är, Bill.
-Hur är läget, Bill? -Bra, hur är det med dig?
Du skulle bara veta. Kan du göra mig en tjänst?
Jag har en kreditkort som tillhör en Paul Cabot.
Jag behöver veta vart det användes senast.
-C-A-B-O-T? -Ja, Paul Cabot.
Kan du vänta lite?
-Visst, inga problem. -Jag har hittat det här i Harrisons bil.
Det är ett bensinkvitto som är undertecknat av en Paul Cabot
-Bra, kolla telefonlistan. -Ska ske.
Paul Cabot. Någon som känner eller har hört talas om en Paul Cabot?
Kom igen! Vakna nu.
-Ja eller nej? -Nej.
-Ring och kolla med banken, Frank. -Inga samtal till någon Paul Cabot.
Matt? Matt?
-Ja, Bill. -Jag har hittat något.
Om han skulle ha pissat någonstans, så vill jag vet om det.
-Han är inskriven på Costa Coral Hotellet. -Är han där nu?
Ja, det stämmer. Han checkade in igår.
-Vet du vart det ligger? -Ja, på Atlantic Avenue.
Du är min räddare i nöden.
-Kapten Whitlock? -Ja.
-Agent White. Detta är agent Fetzer. -Hur är det?
Vi är här för att hämta Scarcettipengarna.
Stark sa att jag skulle skicka dom till hans kontor, min kille åkte precis dit.
Nej, han sa att vi skulle hämta dom.
-Nej, han sa att jag skulle skicka dit dom... -Vi är här nu, men han säger att han
-skulle skicka dem till ditt kontor.
-Han bekräftar det, vi pratades vid. -Låt mig få prata med honom.
Han vill prata med dig.
-Hallå? -Vad fan har du för problem?
-Jag sa att du skulle ordna fram... -Nej, du sa att...
Är du en papegoja som upprepar allt? Jag vet vad jag sa.
-Nej, jag är ingen papagoja. Jag vet vad du sa.
Var i helvete är pengarna?!
Om du kan hålla käft i 5 minuter sa ska jag berätta det.
Jag har skickat över dom till ditt kontor, min kille åkte precis-
-så han ska vara där om kanske en timme.
Om du har problem med det efter att jag lägger på om 10 sekunder, så kan-
-du ringa dina kamrater på I.R.S. öppna en procces mot mig, okej?
-Du din lilla jävel, jag ska... -Agent Stark, agent Stark?
-Vad? -Jag menade 5 sekunder.
-För fan, kapten... -Jag hör dig inte, du försvinner.
Hör du mig? Jag är ledsen över din telefon.
Costa Coral Hotellet, god middag.
Jag checkade just in på erat hotell, och jag försöker aktivera mitt röstmail.
-Du är inte på rummet nu? -Nej, jag har min mobil.
-Okej, inga problem. -Kan du hjälpa mig?
-Javisst, vilken rum har du? -Jag checkade in precis, så jag minns inte.
-Vad är ert namn? -Paul Cabot.
Okej, var god och vänta.
-Du har rum 715. -715?
-Ja. -Okej, tack.
-Alex, det finns en Paul Cabot på Costa Coral Hotellet i Miami.
-Du skulle ju vara här nu? -Lugna ner dig, de är långsamma.
-Har du fixat sakerna? -Ja. Har du någon tv?
-Ja. -Kolla lite på betaltv.
Glöm betaltv. Har du kontroll på din fru? Är hon okej?
-Hon kommer väl inte att...? -Hon berättar det inte till någon.
Hon har för mycket att förlora, om du vet vad jag menar.
All right.
-För fan, grabben. Vilka skitfoton. -Kom hit nu, vi måste åka snart.
Ja, ja, ja.
Ursäkta mig. Hur är det?
Jag glömde mina nycklar uppe på rummet. 715. Cabot.
-Paul Cabot, 715. -Det händer hela tiden, Mr. Cabot.
Paul?
Paul Cabot, det är från polisen.
Det är någon där uppe!
-Va? -Där, det är någon där uppe!
Var?
På återseende, Mr. Cabot.
-Har ni en Paul Cabot här? -Cabot? Ja.
-Någon blev utknuffad från 7:e våning! -Hur vet du att han knuffades?
Jag vet inte, men en man försökte ta sig upp på sitt rum igen.
-Lugna ner dig. Ta det lugnt. -Vilken sida på byggnaden var det?
Där är killen! Det är Cabot!
Jag tar 4:e våningen. Du kan springa uppåt.
-Stanna! -Jesus! Mathias?
-Jag fick nästan tag på honom. -Kom han ner?
-Nej, ingen kom förbi mig. -Vi ses i lobbyn.
Okej, i lobbyn.
Få ut alla människor härifrån. Jag ska stänga hissarna.
Det är han! Det är han!
Polisen! Han sprang dit upp. Jag tar baksidan.
-Vad fan hände? Har du pengarna? -Ja, jag har pengarna.
-Härligt, vart gömde du dem? -Bakom en stol.
Flygnummer 601 direkt till San José.
Nej, jag ska inte till Costa Rica. Jag måste sluta nu.
Jag kan hämta lite underkläder, tandborste, så mötes vi vid...
-Din flickvän? -Nej.
Skulle inte vi träffas i lobbyn?
Jo, men jag var tvungen att hämta min mobil för att ringa ett samtal.
Till kontoret.
Skulle kolla upp några ledtrådar.
-Ska vi gå tillbaka då? -Nej, min killar tar hand om det.
Okej.
Kan vi gå och prata lite?
Visst.
Okej.
Är det något du vill berätta för mig? Eller behöver berätta?
Vad menar du?
Något som jag borde veta, men som du inte vill berätta.
Grattis till detetivjobbet. Jag är stolt över dig.
-Jag aldrig sagt det, men det är jag. -Det vet jag att du är.
Det är inte det jag som jag menade.
Hur kom du till hotellet så fort?
Jag hörde det via radion.
Så det är inget annat som du vill berätta?
Jag ska skriva under skiljsmässopapprerna åt dig.
-Nej, inte det. -Nej, jag ska ordna det.
-Det är okej, ingen fara. -Jag ska ordna det.
Det är inte bråttom.
Eller?
Inte jag i alla fall.
Vet du vad det här stället påminner mig om?
När vi först började gå ut.
Minns du hur vi pratade i telefon i flera timmar?
Du hade något som du brukade säga.
Jag antar att det var det hela.
-Och sedan la du på, och ringde upp igen. -Det stämmer.
Vad brukade säga?
Att jag älskar dig.
Väldigt mycket.
Det gillade jag.
Kom hit. Du har något i ditt hår.
Här har du.
Hallå, kapten? Från agent Stark. Han lät asförbannad.
-Vi ses i morgon, okej? -Okej.
Dom ringde från hotellet, den anställde hade lämnat sjukhuset. Detektiven?
Ring till försäkringsbolaget och fråga om reda på vem förmånstagaren är.
Okej, ska ske.
Banyan Key, Florida.
-Statshuset. -Hej, ekonomiavdelningen, tack.
Jag ska ta fram numret åt dig. De har redan gått hem för dagen.
-Självklart, tack. -Ingen orsak.
Alex? Ringde Cabot några samtal från hotellet?
-Vi väntar angående det. -Okej.
Hotellet ringde, dom lämnade ett meddelande.
Den anställde lämnade sjukhuset för 30 minuter sen, så är snart här.
Bra.
Whitlock.
-Hallå? -Matt?
-Jag är så ledsen, Matt. -Anne?
Jag är hemskt ledsen.
Det var inte meningen att det skulle bli så här.
Det var en överraskning.
Det är så mycket som jag vill berätta för dig.
Jag behöver...
-Det är många som är oroliga för dig. -Jag vet.
Och vi trodde alla att du var död.
Jag är ledsen, Matt. Jag är ledsen.
-Förlåt mig. -Var är Chris?
Jag har ljugit så mycket för dig.
Han tvingade mig att göra det här.
Han och hans vän Paul fick reda på om Scarcettipengarna.
-Sedan stal dom kroppar från bårhuset... -Och sedan la ni dit kropparna?
Jag var tvungen. De skulle döda mig annars.
-Paul var en kriminell person, Matt. -Var han?
Ja, han blev dödad idag.
De tvingade mig till det här.
Nu ser det ut som vi har fejkat min död för att få försäkringspengarna.
Vad vill du att jag ska göra?
Jag vill inte träffa dem, de har för många frågor om det här.
Jag måste fly från staden, men jag vet inte vart jag ska åka.
Sedan behöver jag pengar.
Och vart är Chris?
-Jag borde ha kommit till dig tidigare. -Han är där, eller hur?
Ja.
Jag skulle ha kontaktat dig tidigare, men då skulle du tro att det var ett trick.
Han slog mig, och...
-Matt? -Ja.
Han slog mig, och...
-Paul hade pengarna... -Jag har pengarna.
Matt. Nej, jag vill inte involvera dig mer.
Var är du?
Jag är vid den gamla båten.
Okej, stanna där så kommer jag dit.
-Neal? Detektiv Diaz-Whitlock. -Hej.
-Hur mår du? -Det är okej.
-Kan vi fråga några frågor? -Visst.
-Något annat du behöver? -Nej.
All right, Neal. Sätt dig till vänster.
Varsågod.
-Var är kapten Whitlock. -Vet inte. Toaletten kanske.
Alex, försäkringsbolaget är på 2:an.
-Detektiv Diaz-Whitlock. -Förmånstagaren är Mathias Lee Whitlock.
Tack.
Matt?
Agent Stark, DEA. Jag letar efter kapten Whitlock.
-Hur mycket var det? -485.000 dollar.
Skulle de hämtas eller skulle de skickas dit?
Han sa att han skickade dem till mitt kontor i eftermiddags, men ingen dök upp.
Jag är säker på att det bara var ett missförstånd.
GPS
Lokalisera
Kapten Whitlock
Runyon Point
Det är en 38:a, Chris.
Den har bara 6 skott.
Ge mig pistolen. Ge mig pistolen!
Han är död.
Är du okej?
Ge mig pistolen nu.
Vänta lite, vänta lite. Anne?
Du sa att han slog dig, det var självförsvar. Ingen jury kommer att fälla dig.
Lägg ner pistolen.
Tror du att Chris gjorde det här i mitt ansikte?
Du ska nog lägga ner din pistol på golvet.
Va?
Lägg ner den, Matt. Jag trodde inte jag kunde göra det här, men det ska jag.
-Det hela var din idé? -Lägg ner pistolen på golvet.
Är du säker?
Gör inte så här, Anne.
Var är pengarna?
Jesus!
Så du...vi betydde ingenting för varandra?
-Det är inte det viktiga! -Inte det, var det bara ett spel?
-Var är pengarna? -Se mig i ögonen och-
-säg att det inte betydde något.
-Säg att det inte betydde något! -En del av det!
-Manipulera mig inte, jag har inget val. -Det har du, du behöver inte göra det här.
Jag har känt dig hela livet, du är ingen brottsling, Anne.
Sluta, Matt!
Okej. High school bruden.
Tror du att jag spelar? Det gör jag inte, Matt.
Helvete!
-Förlåt, jag siktade på armen. -Du missade!
-Var finns de? -Utanför dörren.
-Visa dem! -All right! All right!
Lugna ner dig, Anne. Vänta lite.
-Skjut inte, okej? Jag ska bara... -Visa dem!
-Här är de. -Ställ ner den.
-Du... skjut inte! -Jag är ledsen.
Det var jag som fixade pengarna, jag försöker rädda ditt liv, Anne!
Det var inte bara ett spel. Det var det inte.
Men jag kan inte leva så här, det är ett helvete när man är pank.
Fan!
Gud! Vänta lite, Anne! Nej!
-Är det någon mer här uppe? -Nej.
Hur hittade du mig?
-Är du svårt skadad? -Jag är okej.
-Gud. -Det är Alex.
Få hit en ambulans och en läkare. Jag är vid slutet av Runyon, vid hamnen.
Skynda er hit.
Dödade du Paul Cabot?
Nej, det var självförsvar. Han attackerade mig när jag-
-skulle ta tillbaka pengarna, Alex.
Och sedan skulle du lämna tillbaka alla pengarna?
Det var det som jag försökte göra, Alex.
Och vad är det som ligger där borta, Matt?
-Vad har vi? -Anne och Chris Harrison kroppar-
-finns där uppe, dom riktiga.
Båda arbetade för Cabot. Och kapten hittade de här, och-
-tog det hela i egna händer, eller hur?
-Precis. -Då går vi.
-Bra jobbat. -Tack.
Tack så hemskt mycket.
Killen dök aldrig upp, Whitlock.
Agent Stark.
Ja.
Jag bryr mig inte om du är skadad eller inte, jag vill ha pengarna.
-Annars kan du se fram emot... -Hördu!
Vart fan finns 63:e gatan i Miami?
53:e gatan, Chae.
-Nej. -Jag sa 53:e, inte 63:e.
Nej, det gjorde du inte, Nej.
-Du sa att skithögarna från DEA fanns på nummer 840 på 63:e gatan.
Nej, det gjorde jag inte.
-Förlåt mig, agent Stark. Jag satt skithögarna på DEA-
-fanns på nummer 840 på 53:e gatan, Chae.
-63:e. -53:e.
Jag sa...skit samma. Ge honom pengarna.
Du behöver inte räkna dom, allt finns där. Ha en trevlig resa tillbaka.
Kom igen.
-Allt finns väl där, eller hur? -Ja, det mesta av det.
Allt finns där.
-Det var väl rätt bra, va? -Jo, kanske lite väl mycket.
-Lite väl mycket? Vilket då? -Din del.
Var min del det? Du då, du kom gapandes här.
Vad har hänt med dig?
Lämna aldrig din fru det är vad som hände med mig.
Jag skulle ta kulan istället.
Var försiktig, det är en klassiker, okej?
-Hur mår du? Ursäktar du oss? -Ja, visst.
Älskade du henne?
Nej.
Varför gjorde du det här då?
Därför jag...
För jag är dum, jag trodde jag gjorde det rätta och hjälpa henne.
Ibland gör människor dumma saker.
Speciellt när dom fortfarnade är kära.
Tack.
Då åker vi.
Chae?
Hallå.
Hej.
Hur är det? Jag trodde du var Chae, han var uppspelt över något när han ringde.
Okej.
-Vill du slå dig ner? -Visst.
-Hur mår du? -Bra.
-Jag frågade redan det, va? -Jo, och jag sa bra.
-Vill du ha en öl? -Ja.
Vad förde dig hit?
Jag skulle hämta resten av mina saker.
Okej, det är väl bra, antar jag.
-Huset är en enda röra... -Hej, Matt?
-Det här kom till dig på stationen. -Hej, Chae.
-Öppnade du det? -Japp.
-Har du öppnat min post? -Ja.
-Varför gör du det hela tiden? -Vill bara hjälpa till, läs det.
Det verkar vara ett slags formulär.
Är vi förmånstagare till en miljon dollar?
-Va? -Vi är rika.
Vi är rika. Eller hur?
-1 miljon dollar? -Lugna ner dig, Chae.
Han kan inte ta emot de pengarna.
-Kan jag inte det? -Varför inte?
-Det är en intressekonflikt. -Skitsnack!
-Ja, det är en intressekonflikt.
-Han är ju förmånstagaren. -Ja, det är jag.
Och han är en av dem som arresterade dem.
-Vad har det med saken att göra? -Du verkar inte fatta något.
-Vet du vilka problem han kan få? -En hel del.
Matt, det är 1 miljon, du får bara en sån chans i livet.
Som hans hans fru, så säger jag att han inte får ta emot dem.
-Som min fru? -Som din fru.
Kom igen nu, Matt..
Fall inte för det där.
-Vad menar du som min fru? -Som din fru.
Du sa att du skulle hämta dina saker.
Jag kan flytta tillbaka dem.
Vad bra! Grattis! Jag sa det skulle ordna sig.
-Är du säker? -Ja.
Måste jag sköta mig? Jag är rädd för att lämna dig ensam.
Fattar du vilken tur du har?
Matt, vi kan ta det här senare. Det är 1 miljon, tappa inte koncentrationen.
Vad roligt vi kan ha...
Matt, det här ett vårt gyllene tillfälle. Matt?
Kan du inte skriva under innan du går?
Jag kommer inte tillåta det här. Jag sitter kvar här tills ni är klara, okej?
Jag kan vänta i 3 minuter. Jag är en tålmodig man, Matt.
Kom igen nu, Matt.